‫אדון צעיר!‬
‫קצושירו!‬
‫אדון צעיר!‬
‫זו תהיה צרה צרורה,‬ ‫אם מישהו משיקימוריביטו ייפגע.‬
‫אני יודע שזה מתסכל, קצושירו.‬
‫זה בסדר.‬
‫האנשים האלה אסירי תודה.‬
‫חובתו של הסמוראי, זה אחד הדברים הטובים.‬
‫אתה החמישי.‬
‫סנסיי!‬
‫סמוראי, חתוך אותם!‬
‫חסל את השודדים!‬
‫אתה לא מתנהג כשורה!‬
‫אני...‬
‫מכרתי את אשתי...‬
‫לשודדים!‬
‫מה?‬
‫ריקיצ׳י.‬
‫היי, אתה.‬
‫- מבוסס על הסיפור ״שבעת הסמוראים״‬ ‫מאת אקירה קורוסאווה -‬
‫- פרק תשיעי: השודדים -‬
‫הסמוראים עוד לא הגיעו.‬
‫אין חדש מכוהנת המים או מריקיצ׳י.‬
‫טוב, זה היה רעיון לא הגיוני מלכתחילה.‬
‫מה עלינו‬
‫לעשות כעת?‬
‫אנו יכולים רק להמתין.‬
‫להמתין לשודדים.‬
‫להמתין לסמוראים.‬
‫להמתין לשמש.‬
‫להמתין לגשם.‬
‫כל מה שאנו עושים זה להמתין.‬
‫תהיה תבואה טובה השנה.‬
‫תראו, האורז מתעקל.‬
‫עלינו להתחיל לקצור אותו.‬
‫אי אפשר לקצור אותו עדיין!‬
‫זקן הכפר!‬
‫מה אתה אומר, זקן הכפר?‬
‫אם לא נמהר, האורז יתחיל...‬
‫אם תקצרו אותו, השודדים יבואו.‬
‫השאירו אותו כך עד שהסמוראים יגיעו.‬
‫אבל...‬
‫הם יבואו לבדוק!‬
‫מה נגיד להם כשהם יבואו?‬
‫אנחנו יודעים הכי טוב בכל הנוגע לאורז.‬
‫אם אנחנו אומרים שלא נקצור, אז לא נקצור!‬
‫הונוקה.‬
‫את ממש מפחדת מהשודדים, נכון?‬
‫עלינו לחצות דרך תעלת המים.‬
‫אין לנו צורך בהדרכה שלך יותר.‬
‫לא.‬
‫הדרך מתפצלת לשבילים שונים.‬
‫אם אתם לא מכירים אותם,‬
‫אתם לא תמצאו את השודדים.‬
‫בואו אחריי בבקשה.‬
‫אנחנו אסירי תודה, הונוקה.‬
‫נפלא, הבחור הזה תמיד גורם לנו צרות.‬
‫כזה הוא קיקוצ׳יו, אבל...‬
‫כן.‬
‫זה מה שהופך אותו לכזה חביב.‬
‫אולי.‬
‫אחות.‬
‫הוא נרדם לבסוף.‬
‫הוא בטח רצה ללכת עם קמביי והשאר.‬
‫הוא היה מאט את כולם.‬
‫היי.‬
‫עכשיו אני מבינה למה התכוונת‬
‫כשאמרת שאין לו ריח של שדה קרב.‬
‫קצונוג׳י לא נראה מאיים.‬
‫מה קרה?‬
‫אנחנו מוקפים.‬
‫מה?‬
‫השודדים!‬
‫לא ציפיתי למארב.‬
‫אבל...‬
‫למה?‬
‫גורוביי.‬
‫שמור על הונוקה וריקיצ׳י.‬
‫קיבלתי!‬
‫גם אני רוצה להילחם!‬
‫ובכן, אז השמועות היו נכונות.‬
‫איזו חבורה של איכרים חובבנים!‬
‫איזה עניין יש לך אתנו?‬
‫האיכרים שכרו אתכם, סמוראים.‬
‫הוא קלט אותנו.‬
‫מה אתה הולך לעשות?‬
‫אני לא יכול פשוט להתעלם מכם.‬
‫ירדת כל כך נמוך.‬
‫סלח לי?‬
‫השלכת את כבודך כסמוראי,‬
‫ועכשיו אתה מתנהג כמו שודד!‬
‫כה מבזה.‬
‫מנוולים, נרכשתם בידי איכרים.‬
‫אתם פשוט בושה וחרפה.‬
‫זהירות!‬
‫אתה קורא לעצמך סמוראי?‬
‫שיצ׳ירוג׳י!‬ ‫-קיבלתי.‬
‫שנצית את האש, לזכר הימים הטובים?‬
‫ככה חוטבים עצים!‬
‫זה היה קלי קלות.‬
‫מפה! מהר!‬
‫מדהים.‬
‫קמביי!‬
‫הבנתי.‬
‫כמה מנחם.‬
‫היוגו, זה אתה?‬
‫קמביי!‬
‫עצור!‬
‫אל תזוז.‬
‫ובכן.‬
‫מה?‬
‫מה אתה...?‬
‫וואו!‬
‫אני אהרוג אותך.‬
‫מספיק!‬
‫מה אמרת?‬
‫כעת אנחנו יודעים למה הם מסוגלים.‬
‫אנחנו עוזבים!‬
‫הם בחנו אותנו.‬
‫קמביי.‬
‫אתה לא יכול לשוב לבני הברית שלך.‬
‫תנו לו ללכת.‬
‫זה כואב?‬
‫לא, זו רק שריטה.‬
‫אתם בסדר?‬
‫כן.‬
‫כוהנת המים צדקה לגביכם.‬
‫אתם, הסמוראים, חזקים מאוד.‬
‫השודדים יעזבו אותנו כעת.‬
‫אנו לא יכולים לנצח אש חיה.‬
‫אבל...‬
‫במלחמה הגדולה,‬
‫המון חברים נפלו בגלל זה.‬
‫ובכן,‬
‫לא חשבתי שמארו ירחיק לכת ‬ ‫עד כדי כך וישתמש בשודדים.‬
‫ככה זה סוחרים. כנראה שאין דבר ‬ ‫שכסף לא יכול לקנות.‬
‫הבנתי.‬
‫זו הסיבה שהם הצליחו לארוב לנו כאן.‬
‫ישנה כמות אינסופית של יציאות ‬ ‫מהן שיקימורי יכלו לעלות לפני השטח.‬
‫אז איך הם ידעו שזו היציאה הנכונה?‬
‫מה?‬
‫למה שלא תספרי לנו, הונוקה?‬
‫אתם בטח מתלוצצים.‬
‫על מה אתם מדברים?‬
‫היא לא היססה לרגע לכל אורך המסע.‬
‫כן, זה נכון.‬
‫אתם יודעים שהכפר שלה הותקף בידי השודדים!‬
‫הם הרגו את המשפחה שלה!‬
‫עשית זאת כדי לשרוד?‬
‫גם אתה, גורוביי?‬
‫אין צורך להאשים אותה.‬
‫שיקימוריביטו!‬
‫חברים, אתם יכולים לשוחח?‬
‫מי אתם?‬
‫אולי היא אכן מודיעה של השודדים,‬
‫אבל היא לא ניסתה להפיל אתכם בפח.‬
‫מודיעה?‬
‫הבנתי, היא תקשרה עם השודדים.‬
‫לעזאזל!‬
‫הרגו אותי!‬
‫הרגו אותי כבר!‬
‫שתוק!‬
‫זהו כלי כל כך יעיל.‬
‫יש בו קסם שלא ניתן למצוא בחרב.‬
‫אין דבר שפל יותר מסמוראי שמשתמש ברובה!‬
‫שאהרוג אותך, כפי שביקשת?‬
‫האדון הצעיר אמר לי להרוג אותך.‬
‫לעזאזל אתך!‬
‫אני לא רואה את האחרים.‬
‫חשבתי שהיו חמישה סמוראים.‬
‫מה?‬
‫זה קיוזו, נכון?‬
‫אתה לא יותר מסתם פרחח.‬
‫כדאי שתיזהר במילותיך.‬
‫מי סיפר לך את כל זה?‬
‫חפרפרת.‬
‫לכו על זה!‬
‫הילחמו!‬
‫סליחה.‬
‫סוביי.‬
‫אנחנו פועלים על דעת עצמנו.‬
‫עלינו לטפל בהם קודם.‬
‫אני מסכים.‬
‫היי!‬
‫כדאי שתחסל אותי עכשיו‬
‫או שתצטער על כך!‬
‫חסל אותו!‬
‫הוא כל כך מעצבן!‬
‫אנחנו יכולים להשתמש בבחור הזה.‬
‫השודדים שהפכו את הונוקה למודיעה,‬
‫רוצים את החשמל שלנו.‬
‫הם רוצים לשלוט בחשמל.‬
‫אתם ידעתם על זה?‬
‫אל תזלזלי בנו.‬
‫עלינו לתת לאויבים שלנו‬ ‫חופש פעולה לפני שאנו חושפים אותם.‬
‫אז כל המידע שלנו‬
‫דלף לשודדים?‬
‫למה?‬
‫אז הסיפור שהמשפחה שלך נהרגה,‬ ‫זה היה שקר?‬
‫זה נכון.‬
‫אבל...‬ ‫-אבל מה?‬
‫השודדים לקחו את אחותי הקטנה.‬
‫וגם את אשתי.‬
‫כל עוד‬
‫אני אעשה מה שהם רוצים,‬
‫הם אמרו שהם לא יפגעו בה.‬
‫ואת האמנת להם?‬
‫כדי שהיא תישאר בחיים.‬
‫אני...‬
‫אני לא מבין.‬
‫זו הסיבה שאשתך‬
‫הלכה עם השודדים, נכון?‬
‫כדי שאתה תישאר בחיים.‬
‫אי אפשר להאשים אותה.‬
‫אני עשיתי מופעי רחוב כדי לשרוד.‬
‫מה סיפרת להם?‬
‫שאתם בדרככם לכפר קאנה.‬
‫מה?‬
‫קצושירו!‬
‫אתה יכול לקום עכשיו?‬
‫כן.‬
‫ירד לי החום.‬
‫אז התרופה עבדה!‬
‫אני עוזב.‬
‫אבל...‬
‫סנסיי הכיר בי.‬
‫עליי להשיב לו,‬
‫אחרת זה ייראה כאילו ‬ ‫אני לא מוכן להדרכה שלו.‬
‫מה נעשה עם האישה הזאת?‬
‫עצור בבקשה.‬
‫אם היא תישאר בחיים, ‬ ‫שיקימוריביטו יהיו בסכנה.‬
‫אין צורך לדאוג לנו.‬
‫הונוקה.‬ ‫-מה?‬
‫אנו נחזיר לך את אחותך.‬
‫תודה רבה לכם!‬
‫אתם לא משחררים אותה בקלות רבה מדי?‬
‫אין מתפקידו של סמוראי לשפוט.‬
‫טוב.‬
‫שיקימוריביטו.‬
‫מה?‬
‫אתם יכולים לשמור על ריקיצ׳י והונוקה?‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫קיוזו.‬
‫למה הרגת את השודד הזה?‬
‫כפר קאנה מורד בסמכות שלנו.‬
‫עלינו להפגין עליונות.‬
‫אתה עדיין להוט אחר הסמוראי הזה?‬
‫להרוג סמוראי מרוט אחד‬
‫לא יעניק לך תהילה.‬
‫אני לא אומר כלום להוד מעלתו.‬
‫כל עוד נישאר בקוגאקיו נהיה מוגנים.‬
‫חזור אלינו.‬
‫קיוזו.‬
‫הוא עשה את זה?‬
‫אוי ואבוי, הוא ינודה על כך.‬
‫אאוץ׳!‬
‫קיקוצ׳יו!‬
‫קמביי!‬
‫מה?‬
‫קמביי!‬
‫טקטיקות מלוכלכות כמו בני ערובה ‬ ‫לא עובדות עליו!‬
‫מה?‬
‫אחרי הכול...‬
‫הוא... לא, רגע.‬
‫הם...‬
‫סמוראים!‬
‫אתה מבין, סמוראי מזויף?‬
‫מי שמשתמש ברובה אינו סמוראי אמתי!‬
‫קיוזו!‬
‫אם אתה כל כך רוצה להילחם נגדו,‬
‫אני אעמוד לצדך.‬
‫הילחם מעומק לבך!‬
‫אם תחסל אותו ותחזור, אני לא אגיד מילה.‬
‫אם תמות, אני אהרוג את עצמי.‬
‫ואז...‬
‫המשימה תושלם.‬
‫קמביי!‬
‫לכל הרוחות!‬
‫קיוזו!‬
‫אני מרגיש הרבה יותר טוב!‬
‫תודה, קצונוג׳י.‬
‫קצושירו, איך הפציעה שלך?‬
‫סנסיי!‬
‫אני בסדר עכשיו.‬
‫שיקימוריביטו הביאו אותי הנה.‬
‫היי!‬
‫באנו להציל אתכם!‬
‫פה גדול חזר!‬
‫עכשיו אתם גמורים, סמוראים.‬
‫אתם לא תצאו מזה בשלום.‬
‫בעודנו מדברים, סוביי בדרכו‬
‫למקדש הראשי.‬
‫למה?‬
‫קיוזו.‬
‫רציתי לחיות.‬
‫טיפש אחד.‬
‫האם תבוא אתנו?‬
‫מתי יוצאים?‬
‫מיד.‬
‫אתם עוזבים? אנחנו נתגעגע אליכם.‬
‫השודדים יודעים עלינו.‬
‫אין לנו זמן.‬
‫קמביי.‬
‫אל תדאגי.‬
‫חכי לנו כאן.‬
‫אחותי ואשתו של ריקיצ׳י בטח כבר‬
‫נמצאות במקדש של השודדים.‬
‫בואו נלך!‬
‫האדם הזה הוא האויב שלנו!‬
‫שמעתי שמועה מטרידה,‬
‫ועליי לברר אם היא נכונה.‬
‫כן.‬
‫שמעתי ששכרתם סמוראים כדי לתקוף אותנו.‬
‫האם זה נכון?‬
‫זה הזוי!‬
‫מי אמר דבר כזה?‬
‫שקרים לא יצילו אתכם.‬
‫זה לא שקר.‬
‫אתם יודעים שאנו יכולים לשרוף את הכפר כולו.‬
‫עליכם להיות אסירי תודה ‬ ‫על שדחינו זאת מתוך נחמדות.‬
‫בקרוב נגלה את האמת,‬
‫ברגע שהסמוראים יגיעו.‬
‫כשהסמוראים יגיעו הביאו אותם אלינו‬ ‫ואל תאמרו מילה.‬
‫אם תצייתו, נהיה סלחניים כלפיכם.‬
‫אם אכפת לכם מהכפר הזה, ‬ ‫אתם יודעים מה עליכם לעשות.‬
‫לעולם אל תביטו מעלה.‬
‫המשיכו לחיות את חייכם עם הפנים באדמה.‬
‫תרגום כתוביות: ניר סבג‬
‫- בפרק הבא -‬
‫- פרק עשירי: המסע -‬
‫- נתראה בפרק הבא! -‬